![](https://hrvatskonebo.org/wp-content/uploads/2023/10/licemjeri-1024x719-945x632-1-e1698674061293.jpg)
Poznaju li hrvatska ’snishodljivost’ i srbijansko licemjerje ikakvih granica?
Zaista bi netko morao već jednom ozbiljno zapitati hrvatskog ministra vanjskih poslova i onoga koji njime upravlja s Trga sv. Marka: Ima li ikakvih međa i granica do kojih ćete podle protuhrvatske ’prevejance’ iz Beograda tako blagonaklono, bezuvjetno i ’snishodljivo’ prihvaćati kao sugovornike dobrih namjera, kao poštene susjede i kao toliko dobrodošle u Europsku uniju? A srbijanskog ministra vanjskih poslova i onoga koji njime upravlja s Andrićeva venca morao bi netko već jednom ozbiljno zapitati: Ima li srbijansko licemjerje ikakvih granica? Ili mu je samo „srpsko nebo“ granica, nebo na kojem – kako glase stihovi u toj zemlji vrlo popularne ode Srpstvu – „sedi Srbin Bog“, dok „oko njega anđeli Srbi / služe Srbina Boga svog“?
Ministri Grlić Radman i Đurić složno rade na poboljšavanju odnosa Hrvatske sa Srbijom, prenijelo je večeras pod tim naslovom Hrvatsko nebo izvještaj o današnjem sastanku dvojice ministara vanjskih poslova u Novom Sadu.
Ministri Grlić Radman i Đurić složno rade na poboljšavanju odnosa Hrvatske sa Srbijom
U izvještaju stoji da su se dvojica kolega dogovorili o „imenovanju dvojice koordinatora za rješavanje otvorenih pitanja u odnosima dviju zemalja“ te da zajednički formiraju „devet potkomisija koje će uskoro početi rad“. A sve to zato da bi „naši odnosi bili postavljeni na temeljima međusobnog poštovanja“, kako se izrazio Srbijanac Đurić. Grlić Radman rekao je da su razgovarali o unaprjeđenju položaja hrvatske manjine u Srbiji, ali i o otvorenim pitanjima koja su „naslijeđe raspada bivše države, posebno o potrazi za nestalima u ratu 1990-tih“.
Nisu izostale ni uobičajene fraze s hrvatske strane o traganju za blizu dvije tisuće „nestalih“, o „procesuiranju ratnih zločina i suradnji u tom području“. Bilo bi, razumije se, nezamislivo da Grlić Radman, kao prilježan sljedbenik i poslušnik Plenkovićev, nije ponovio kako „Hrvatska podupire europski put Srbije“, udijelivši pritom doduše u uho svom sugovorniku nekoliko pouka baziranih na očekivanjima EU-a od Srbije.
Koliko li se samo Đurić u sebi smijuljio slušajući te njegove apele, za koje obojica dobro znaju da će ih Srbija i dalje dosljedno – prezirati!
Vjerovali ili ne!
Vjerovali ili ne, ta dvojica sastala su se i dogovarala o unaprjeđivanju međusobnih odnosa u vrlo nepovoljnom trenutku, naime dok traje usijanje u odnosima Hrvatske s Crnom Gorom zbog nedavno prihvaćene – „ničim izazvane“ – crnogorske rezolucije o jasenovačkom logoru i genocidu u njemu tobože počinjenom.
Vjerovali ili ne, hrvatski ministar ponaša se tako kao da i ne sluti kako je ta rezolucija donesena ni manje ni više nego upravo po narudžbi i uz sufliranje Beograda. On očito nalogodavce u Beogradu tretira kao finu i dobronamjernu gospodu na „europskom putu“, dok vladajuće Srbe, posrbice i sumnjive Crnogorce u Podgorici koji su poslužili kao njihovi izvršitelji ili kao lutke na koncu kinji i gnjavi zbog te iste rezolucije.
Vjerovali ili ne, hrvatski ministar sastaje se sa srbijanskim u Srbiji, pa ispada kao da je onamo otišao moliti za milost, kao da je Hrvatskoj stalo više nego Srbiji da ta iznimno problematična država nedajbože ne bude blokirana u crpljenju pogodnosti i sredstava na pute prema Europskoj uniji, te da ju se ni slučajno ne bi okrivilo kako stoji i iza rezolucije o Jasenovcu i iza nebrojenih zloporaba i Jasenovca i NDH i Domovinskog rata i Bljeska i Oluje i svega i svačega u otrovno-protuhrvatske i u pansrpske svrhe.
Zaista bi netko morao već jednom ozbiljno zapitati hrvatskog ministra vanjskih poslova i onoga koji njime upravlja s Trga sv. Marka: Ima li ikakvih međa i granica do kojih ćete podle protuhrvatske ’prevejance’ iz Beograda tako blagonaklono, bezuvjetno i ’snishodljivo’ prihvaćati kao sugovornike dobrih namjera, kao poštene susjede i kao toliko dobrodošle u Europsku uniju? A srbijanskog ministra vanjskih poslova i onoga koji njime upravlja s Andrićeva venca morao bi netko već jednom ozbiljno zapitati: Ima li srbijansko licemjerje ikakvih granica? Ili mu je samo „srpsko nebo“ granica, nebo na kojem – kako glase stihovi u toj zemlji vrlo popularne ode Srpstvu – „sedi Srbin Bog“, dok „oko njega anđeli Srbi / služe Srbina Boga svog“?
Hrvatsko nebo